-
Toto mi bylo dáno na vědomí:
Mnoho světů bylo podrobeno Zvířeti a jeho armádě, Zabijákům.
A zvěděl jsem také toto:
Že Zvíře přijde i do našeho světa, Krullu,
a jeho Černá pevnost se objeví v naší zemi,
že kouř z hořících vesnic zatemní oblohu...
a že výkřiky umírajících se budou rozléhat po pustých údolích.
Jednu věc ale nevím:
Zdali se splní proroctví,
že dívka starobylého jména se stane královnou,
vybere si krále, a že spolu budou vládnout našemu světu...
a jejich syn bude vládnout celé galaxii.
Otče!
Colwyn by tu již měI být.
Musel asi projet lesní a skalní zemí.
Všechny průsmyky a cesty tam ovládají Zabijáci.
Colwyn sem možná nedojede.
Měl bys z toho radost?
Poslal jsem mu pomoc.
Ale nevidím důvod pro spojenectví s naším odvěkým nepřítelem.
Otče, ti nájezdníci zničí náš svět.
To spojenectví je nutné.
Ubráníme se jim, jen budeme-li jednotní.
Uzavřu tedy smlouvu s králem Turoldem.
Jeho syna si brát nemusíš.
Jinak naše spojenectví nebude jisté.
Pro manželství jsem se rozhodla sama.
Kdokoli, jen ne Turoldův syn.
Colwyn je udatný bojovník.
Udatní bojovníci jsou špatní manželé.
Možná.
Blíží se jezdci!
Otevřete bránu!
Požádali jsme vás o pomoc. Žádná nepřišla.
Poslal jsem vám dvacet mužů.
My jich cestou sem ztratili 300.
Já o tomto sňatku nerozhodl, Turolde.
Já také ne, Eirigu.
Já ano! Tvá dcera také. A sňatek bude.
A ty povedeš tvé vojsko s mým proti Zabijákům?
Postavím se jim s jakýmkoli vojskem,
dokud nezvítězím či nezemřu.
Vybrala jsem si dobře.
Já také.
Měli jste zlou cestu?
Ale byla nutná.
- Možná je už pozdě. - Není pozdě.
Obřad bude tady?
Dnes při východu měsíce.
Otec říká, že udatní bojovníci jsou špatní manželé.
- Přijde na to. - Na co?
Jestli čekáš, že manžel bude kolem tebe...
skákat pokaždé, když zatleskáš.
Ty bys kvůli mě neskákal?
Ne, jistěže ne. Jsi válečník.
Tímto dnem mé kráIovství zaniká.
Mé také.
Vzniká jediné kráIovství našich dětí.
Dohodnuto.
Dávám oheň vodě.
Vrátí se jen z ruky té, kterou jsem si zvolil za ženu.
Beru oheň z vody.
Dávám ho jen tomu, koho jsem si zvolila za muže.
Vezmi si oheň z mé ruky.
Stráže, svolejte vojsko!
- Zabijáci! - Do zbraně!
- Budeme bojovat společně. - Ne. Je tu bezpečný východ?
- Podzemní tunel. - Pojï!
Zůstanu s tebou.
- Miluješ mě? - Samozřejmě.
Tak běž.
Colwyne, vra se mi brzy.
Vy, co jste uprostřed sálu, ustupte!
Vezmi si ho!
Tady!
Colwyne!
Lysso!
Otče!
Je naživu.
Kde?
Nehýbej se!
Kde?
Teï za ní nemůžeš.
Kdo jsi?
Jsem Ynyr.
Stařec.
Ne zas takový stařec.
Přišel jsi z Žulových hor.
Ano. Je mě tu třeba.
Otče!
Není čas na hořekování.
Nepřišel jsi v tentýž den o otce i nevěstu.
Ani jsem se v ten den nestal králem.
Žádné kráIovství nemám.
Tvé kráIovství je možná větší, než si myslíš.
Jen si jej vezmi, starče.
Přišel jsem za králem,
a našel jsem chlapce.
Lyssa?
Vězní ji v Černé pevnosti.
Dovedeš mě k ní?
Potřebuješ pomoc.
Cestou si najdu bojovníky.
V pevnosti tě nečekají jen Zabijáci.
Utkáš se se Zvířetem, jejich vůdcem.
Není nesmrtelný.
Snad ne.
Ale nikdo, kdo ho spatřil, nepřežil.
Budeš potřebovat víc než muže a meče.
Budeš potřebovat moc Glaivu.
Glaive je jen starý symbol.
Ve skutečnosti neexistuje.
Existuje. Tam v horách.
V jeskyni na nejvyšším štítu.
Bez Glaivu se za Lyssou nedostaneš.
Potřebuji zbraně, ne symboly.
Glaive byl kdysi mocnou zbraní.
A může jí zase být.
Ale jen v rukou správného muže.
Nebo jen pravý muž nalezne Glaive.
Jsem já tím mužem?
Kéž bych to věděI.
Nemohu jít s tebou.
Neboj se. Je-li tam, vrátím se s ním.
Jestli se nevrátíš s Glaivem,
nevrátíš se vůbec.
Dal jsem tě přivézt kvůli svatbě.
Já jsem ten král, kterého si vybereš.
Nepoužívej ho, dokud ho nebudeš potřebovat.
- Jak to poznám? - Poznáš to.
Dovedeš-li mě k Černé pevnosti, použiji ho brzy.
To nebude tak snadné.
Černá pevnost se vždy za úsvitu stěhuje.
Jednou je v horách, jednou v poušti,
někdy v moři.
Nikdy není dvakrát na stejném místě.
Ale tys mi řekl, že víš, kde ji najít!
Kromě odvahy jsou i jiné kráIovské ctnosti.
Jednou z nich je zdvořilost.
Promiň.
Ale to pomyšlení, že Lyssa je v zajetí...
I já byl kdysi...
mladý.
I já miloval jako ty.
Tvá láska bude ale...
šastnější než má.
Řekl jsem ti, že vím, jak pevnost najít.
V tom nám pomůže slepý Smaragdový Věštec.
Nikdo ale neví, kde ho najít.
Já to vím. Je to odsud den cesty. Půjdeme.
Pomoc!
Pomoc! Topím se!
Mohl tam být pohyblivý písek!
Mohlo mě to vtáhnout, zatímco vy jste civěli!
Kde to jsme?
V lese poblíž Žulových hor.
Sakra! Odchylka 1000 mil.
Unáhlil jsem se.
Nepohodli jsme se ohledně angreštového koláče.
Jeden muž ho nechal na římse.
- Co si myslel? - Třeba že ho sní.
Za tu drzost, hulváte, tě asi proměním v netopýra.
Až budeš viset hodinku hlavou dolů, třeba se naučíš způsobům.
Lidé z kopců neumějí ubližovat.
To se ještě uvidí, starče!
Ne, to je recept na čokoládovou polevu.
Změním tě tedy v husu.
Ošklivou a tlustou.
Hodně tlustá. Hodně ošklivá.
Z toho vidíš, co bych ti mohl udělat, kdybych byl mstivý.
Teï můžete odejít.
Bože, bože. Uvidíme...
Les není bezpečný. MěI bys raději jet s námi!
Já s vámi? Víte, kdo já jsem?
Ne.
Jsem Vznešený Ergo. Malý postavou, velký schopnostmi,
úzkého zaměření a širokého rozhledu.
A s venkovany a žebráky necestuji. Sbohem.
Počkejte na mě!
Právě jsem si vzpomněI, že mám tímto směrem naléhavé poslání.
Jaké poslání?
Zůstat naživu.
Mezi těmito zdmi ti dovoluji chodit, kam chceš.
Neboz tohoto paláce budeš vládnout tomuto světu i mnoha dalším.
Mně neunikneš. Budeš mou královnou.
Cesty moc vybírat neumíš, starče.
Tudy si ušetříme půI dne cesty.
Zbojníci.
Ještě nevíme, jsou-li to zbojníci.
Tak oškliví mohou být jen zbojníci.
Neboj se. Proměním je v prasata.
Jste obklíčeni stovkou mužů!
Sto na nás nestačí!
Koho to tu máme? Bojovníka!
Chybí ti tak 90 mužů.
Prostě je zabijeme a bude to.
Ticho, Rhune! Nezabíjím bezdůvodně.
Já také ne. A za to buï vděčný.
Jste uprchlí vězňové.
Všichni. Lupiči, banditi, práči a rváči.
Desperáti.
- Největší desperáti na světě. - Dobře.
Takové muže potřebuji.
Ty je potřebuješ?
Víš, tihle muži následují jen mě...
a já nenásleduji nikoho.
- Následoval bys krále? - Krále?
Krajinou cestují různí blázni, kteří tvrdí, že jsou kráIové.
Následovali byste krále do Černé pevnosti?
Teï vím, že jsi blázen.
Do Černé pevnosti bych nešel ani s vlastním otcem.
- Pokud by ji našel! - Nebyl by takový blázen.
Je to bláznovství, bránit svůj svět? Bojovat za své rodiny a domov?
Jestli nájezdníci zvítězí, stanou se z nás všech otroci.
Vznešené city, ale my bojujeme pro zisk.
- Rozumíš? - Získáte svobodu. A slávu.
Svobodu? Tu máme.
A sláva? To je prázdný měšec.
Počítej ji, zkrachuješ,
sněz ji, vyhladovíš,
hledej ji a zblázníš se.
To je pravda.
Ale tuto svobodu a tuto slávu můžete zanechat svým synům.
Jak víš, že mám syny?
Zmocní-li se Zabijáci Krullu, vaši synové budou navždy otroky.
Já syny nemám, ale půjdu s vámi.
Ten hoch vás všechny zahanbil.
Jen kráI a dvorní maršálek mají klíče k těmto okovům.
- Jako dvorní maršálek nevypadáš. - Ne.
Jsi zhruba stejného věku jako Turoldův syn.
Přesně stejného.
Torquile, stárneš. Měkne ti mozek.
Devět mužů jako ty vynahradí celé vojsko.
Budeme-li úspěšní, odemkni je. Jinak zemřu s nimi.
Tak jste ho slyšeli! Jsme teï vojsko!
Neplacené.
Něco ti vadí, Rhune?
To si čIověk nemůže povídat sám se sebou, aniž by ho přerušovali?
Jdeme!
- Pojïte! - Nennogu! Dělej!
Angrešt!
Ergo!
Ynyre, pomoc!
Jaká hrůza! Byla tam taková příšera.
A tamhle jednooká bytost.
- Jednooká? - To byl Kyklop.
Mířil na mě šípem.
To bys byl už mrtvý. Mířil na Zabijáka,
protože mezi nimi je stará záš.
Před dávnými časy žili jeho předkové v dalekém světě.
A měli...
dvě oči jako každý jiný.
Potom uzavřeli dohodu se Zvířetem, vůdcem Zabijáků.
Vzdali se jednoho oka výměnou za schopnost...
vidět do budoucna. Ale byli podvedeni.
Jediná budoucnost, kterou vidí,
je moment vlastní smrti.
Jsou to smutné, osamělé bytosti, které znají...
den své smrti.
Dnes by to byl můj den, nebýt jeho.
Vstaň.
My tři půjdeme dáI. Ostatní tu zůstanou.
My čtyři půjdeme dáI. Já tu s těmi zločinci nezůstanu!
Půjdeme my čtyři.
Vede nás ke skalní stěně.
Ten chlap má v hlavě hrozinky.
Poznávám starého přítele.
Blázni. Všichni jsou blázni!
Hledáme Černou pevnost.
To nebude snadné. Kdo ji hledá?
Nový kráI.
Se starým hlasem?
Vy ten hlas znáte?
Ano, příteli.
Hledáme...
Budu vám ji hledat.
- Máš hašlerky? - Ne.
- Lentilky? - Ne.
Co jsi to za chlapce? Chlapci mají vždycky bonbóny.
Mám skořicovou tyčinku.
DěI se spravedlivě.
Jsem Vznešený Ergo.
Malý postavou, velký schopnostmi, úzkého zaměření a širokého rozhledu.
To zní velkolepě.
To doufám.
Já jsem Titch.
To nezní velkolepě, ale přiměřeně.
Černá pevnost.
Kde je?
Jste v pořádku?
Ano.
Zvíře nemá rádo, když se mu zvědaví věštci pletou do věcí.
Má větší moc než vy?
Ano. Zde. Ale existuje místo, kam jeho moc nedosáhne.
Smaragdový chrám.
Ano. V tom místě nemůže zabránit mé vizi.
Pojedete tam s námi?
Je ve Velké bažině. Je to zrádné místo.
Potřebujeme to nutně vědět.
Chrám je uprostřed bažiny, kde tři stromy srostly v jeden.
Jak v takovém místě něco může růst? Páchne smrtí.
Smrt a moc jsou blízcí příbuzní.
Tví příbuzní se mi nelíbí.
Podívej.
Zisk z této cesty.
Mají obrovskou cenu.
Možná. Pro někoho hodně krátkozrakého.
Cože?
Ale byly to smaragdy.
Jasně, Rhune.
Přísahám! Byly to smaragdy!
Kamení v kapse a náhrobní kameny nad hlavou. To bude náš zisk.
Zabijáci!
- Od jezera! - Kryjte se!
- Tady! - Na zem.
Na zem!
Rychle, tamhle!
Colwyne!
Tady!
Už podruhé jsi mi zachránil život.
- Jsem Ergo. - Vznešený.
Má nějaké jméno?
Jmenuje se Rell.
Občas navštěvuje Věštce. Moc nemluví.
To jsem si všiml. Až na to, že je jizlivý k lidem, kteří se chtějí spřátelit.
Nebo žertuje s těmi, kdo již jsou jeho přáteli.
O mém jméně se nežertuje, dlouháne. Je hezké mít krátké jméno, když měříš 6 m,
ale malí lidé potřebují velká jména, aby jim dodala váhy.
Váhy ti dodávají činy, příteli. ViděI jsem, jak jsi zachránil chlapce.
To by přátelé měli dělat.
Správně.
Sleduješ nás již dlouho.
Od začátku. Když jsem se dozvěděI, že přišel Stařec,
věděI jsem, že nadešel čas.
Přidej se tedy k nám. Všichni potřebujeme společnost.
Ano.
Všichni.
Tamtudy.
PřáI bych si, abychom byli pryč z tohoto chmurného místa.
Já bych si přáI sedět na angreštovém koláči...
velkém jako hora.
Ne, jsem nenasytný. Stačí velký jako dům.
Já bych si přáI štěně.
Jen jedno? Proč si jich nepřeješ rovnou sto?
Chci jen jedno.
Hloupé přání. A co by sis přáI ty, Relle?
Neznalost.
Ne!
- Nennog! - Pomoc!
Pomozte mu!
Zem se propadá!
To způsobilo Zvíře.
- Chyte se za ruce! Udělejte řetěz! - Pomoc! Vytáhněte mě!
Rhune, chy ho!
Rychle!
- Drž se! - Táhněte!
Podej mi sekyru!
Na!
Táhněte!
Klouže mi to!
Táhněte!
Menno!
Pomoc!
Vytáhněte mě! Pomoc!
Menno! Nehýbej se!
Drž se!
Podej mi ruku!
Nehýbej se, Menno!
Nezmítej sebou!
Táhněte!
Menno!
Jsi to ty, Titchi?
- Jak daleko je Chrám? - Už je blízko.
Zůstaň tu a kontroluj, a nás nesledují.
- Já zůstanu. - Buï opatrný.
Děkuji.
Povedu Věštce. Titchi, jdi napřed.
Děkuji.
Já povedu Věštce. Ty jdi napřed s Titchem.
- Tudy? - Ne.
Víš to jistě?
Poznávám ten strom.
Teï to tu poznávám.
To jsou ty stromy.
Ten, kdo chce zvědět, mě musí vést.
Nikdo jiný se nesmí přiblížit.
Tohle je to, co chceš vědět.
Zvíře má mnoho zbraní. Tahle byla jednou z nich.
Proměňovač.
Jak jsi to věděI?
Našel jsem Věštcovo těIo v pohyblivém písku.
Dal za nás život.
Kromě něho jsem neměI nikoho.
My jsme teï tvá rodina.